Hvis åndedræt vil jeg lytte til for at falde i søvn?
Hvis hånd vil jeg holde, så jeg kan gå?
Måske tvivler vi på os selv i øjeblikke som disse.
Tog vi den rette beslutning, da vi slog os ned her?
Vi er taknemmelige for den tid, vi er blevet givet.
Hvilket syn har sådan fanget jeres opmærksomhed?
Jeg burde gemme det i lommen til at hjælpe med undervisningen.
Hvem fandt det?
- Har du flyttet det, Philip? - Nej, mr Walker.
Jeg undersøgte det nøje. Hovedet var vredet bagover og pelsen fjernet.
- Jeg forstår. - Det blev dræbt.
Men hvem er gerningsmanden?
Hvem står bag denne grufulde gerning?
- Dem, vi aldrig taler om, har dræbt det. - Nemlig.
Hvorfor kom du på den tanke?
De er kødædere.
De har lange kløer.
Børn.
Dem, vi aldrig taler om, har ikke været på vores enemærker i mange år.
Vi går ikke ind i deres skov,
de kommer ikke ind i vores dal.
Der er våbenhvile.
Vi truer dem ikke.
Hvorfor ville de gøre det her?
Og vi bør ikke glemme Fuglenes Flugt.
Vi holdt det ikke sidste år, og jeg savnede det virkelig.
Og jeg ved, din kone savnede børnene udklædt med fjer og den slags.
Jeg holder meget af det.
Jeg har ikke noget at skulle have sagt.
August Nicholson er ordstyrer i dag.
En ung mand har bedt om at tale med ældsterådet.
Bed ham komme ind.
Alice.
Goddag, Lucius.
"Min mor ved ikke, hvorfor jeg er her i dag."
"Hun gav ikke sit samtykke eller har på nogen måde talt med mig."
"Lille Daniel Nicholson, der døde af sygdom,
og andre hændelser har ligget mig tungt på sinde."
"Jeg beder om tilladelse til at gå gennem den forbudte skov
og tage til den nærmeste by."
"Jeg samler ny medicin og vender tilbage."
"Med hensyn til dem, vi aldrig taler om,
så er jeg sikker på, de lader mig passere."
"Væsnerne kan fornemme sindsbevægelse og frygt."
"De vil se, jeg har gode hensigter, og at jeg ikke er bange."
"Slut."
Hvad foregår der i dit hoved?
Sig noget, Lucius.
Finton Coin er i tårnet, og jeg har lovet at holde ham med selskab.
Tænker du nogensinde på byerne, Finton?
Hvorfor det?
Det er onde steder, hvor onde folk bor. Det er alt.
Tak, Lucius.
Du er en god ven.
Jeg håber ikke, at nogen så dig.
Det ser ud til, vi har et rovdyr iblandt os,
højst sandsynligt en prærieulv eller en ulv.
Drabsmetoden og flåningen,
imens det efterlader kødet sønderrevet,
er måske et tegn på, at dyret lider af galskab.
Ide næste 14 dage bør vi være på vagt over for denne prærieulv.
Holde nøje øje med de små, når de leger i bakkerne.
Med hensyn til det andet
så mener vi ikke, grænsen er blevet overskredet.
Dem, vi aldrig taler om, er langt større end prærieulve,
og vi ville vide, hvis de havde været her.
Alt det med prærieulven er uhyggeligt, far.
- Du skal ikke være bange, Kitty. - Er du ikke bekymret?
Jeg er sikker på, det snart får en ende.
- Kan vi så tale om noget andet? - Det vil være en lettelse.
Jeg er forelsket.
Jeg beder om din tilladelse til at gifte mig, far.
Den slags skal foregå på en bestemt måde.
Den unge mand står normalt ved din side i sådan et øjeblik.
- Hvor er den omtalte unge mand? - Jeg har endnu ikke talt med ham.
Er den unge mand ikke klar over dine hensigter?
Han er lidt genert.
Jeg vil tale med ham, men ikke uden din velsignelse.
Det er Lucius Hunt.
Kan du ikke lide ham?
- Jeg har tænkt på ham. - Han er ikke som de andre drenge.
Han laver ikke narrestreger.
Nej, det gør han bestemt ikke.
Får jeg så din velsignelse?
Gør mig en tjeneste først.
Fortæl det ikke til nogen, før du har talt med den unge mand.
God eftermiddag, Lucius.
Jeg vil fortælle dig noget.
Jeg elsker dig, Lucius.
Jeg elsker dig, som dagen er lang,
mere end både solen og månen tilsammen.
Hvis du føler det samme, så bør vi ikke skjule det længere.
Kærlighed er en gave. Vi bør være taknemmelige.
Vi bør råbe det af vores lungers fulde kraft.
Tak.
Sov sødt, mit barn
Livet er langt og kærligheden stor
Tiden vil hele dine sår
Du vil se hele verden
Se dig omkring og Opdag
Hvordan skyggerne kommer og går
Hvordan vinden rusker i træerne
Hvordan blomsterne gror
Jeg spekulerer ofte på, om min søn og dig blev venner, fordi ingen af jer siger noget.
Du er meget venlig.
Du må undskylde min opførsel. Jeg har ikke sovet i mange nætter.
Du klarer dig storartet, Jamison.
Bare lidt endnu. Saml al dit mod.
Mosl ikke sådan rundt. Du ødelægger min skjorte.
De lavede en lyd, da jeg gjorde, og de efteraber altid, før de angriber.
Fat mod. Det er bare overtro. Det passer ikke.
Tøv ikke. Forbered dig.
Ligesom en hund kan lugte dig.
Undskyld, mr Nicholson?
Man kan løbe fra sorgen, som vi har gjort.
Sorgen vil finde dig.
Den kan lugte dig.
Jeg vidste ikke, du kunne løbe så stærkt.
Vi foretrækker at løbe frem for at blive.
Noah bør straffes. Han slog lille Joseph med en kæp igen.
Hold op med at slå. Læg den fra dig.
Noah Percy!
Kan I så holde op med det pjank.
Du får ballade, at du ved det.
- Ikke slå. - Jeg sætter dig i stille-rummet.
Jeg giver mig til at græde.
- Skal vi indgå en aftale? - Ja, god idé.
Det er bedst, hvis du holder det hemmeligt. Kan du det?
Kan jeg holde på en hemmelighed? Som en kirkemus.
Du behøver ikke gå i stille-rummet, hvis du sværger aldrig at slå nogen igen.
Slut med at slå.
Så er det en aftale.
Vi behøver ikke gå tilbage med det samme.
Hvad skal vi lave i den tid, vi har vundet?
- Skal vi løbe om kap? - Ja.
- Op til Hvile-klippen? - Ingen snyd.
Sikke en grim ting at sige. Tag det tilbage.
Er det skoleklokken?
Ivy, du snød.
Det ved jeg godt. Undskyld.
Min søster græd meget.
Undrer det dig, hvordan jeg genkendte dig?
Nogle mennesker - bare nogle få, udstråler en lillebitte smule farve.
Det er svagt, som en dis.
Det er det eneste, jeg kan se i mørket.
Far er ligesådan.
Spekulerer du på, hvilken farve du har? Det siger jeg ikke.
En pige bør ikke sige den slags. Du skulle ikke engang have spurgt.
Du løber ligesom en dreng.
Tak.
Jeg ved, hvorfor du afviste min søster.
Da jeg var yngre,
plejede du at støtte min arm, når jeg gik.
Så holdt du pludselig op.
En dag snublede jeg foran dig og var næsten ved at falde.
Selvfølgelig gjorde jeg det med vilje,
men du støttede mig stadigvæk ikke.
Sommetider gør vi ikke, som vi har lyst til, så andre ikke ved, at vi har lyst til det.
Hvad?
Hvad er det? Bær.
Sikke en storartet gave.
Vær forsigtig.
Du holder den onde farve.
Den farve tiltrækker dem, vi aldrig taler om. Du må begrave dem.
Du bør ikke plukke den farve bær længere.
Han tog dem op af lommen.
Hvad er der galt? Din vejrtrækning har ændret sig.
Jeg har aldrig set dem før.
Du har ikke plukket dem nu. Hvor fandt du dem?
"I dag ved Hvilke-klippen
gav Noah Percy Ivy Walker bær af den onde farve."
"Da han blev spurgt, hvor han fandt dem,
de lignede nemlig ikke andre, jeg havde set,
pegede han på tegningen på Hvile-klippen."
"Jeg tror, Noah Percy har været inde i skoven
og været det mange gange før."
"Jeg tror også, at grundet hans uskyldighed
gør væsnerne, der bor i skoven, ham ikke fortræd."
"Det forstærker min følelse af, at de vil lade mig passere,
hvis de fornemmer, jeg ikke er en trussel."
Vi skal tale om byen kun denne ene gang,
og vi taler aldrig om den igen.
Din far drog af sted til markedet en tirsdag,
et kvarter over ni om morgenen.
Han blev fundet røvet og nøgen i den beskidte flod to dage senere.
Hvorfor fortalte du mig den skrækkelige historie?
Så du kender din længsels natur.
Det er ikke en længsel. Jeg lyver ikke om mine hensigter.
Jeg tænker kun på landsbyboerne.
Tilgiv mig. Jeg frygter for min eneste søns liv.
Jeg har ingen hemmeligheder.
Hvad mener du?
Der findes hemmeligheder i hvert eneste hjørne i landsbyen.
Kan du ikke mærke det?
- Kan du ikke se det? - Det er for mit eget velbefindende,
således at onde ting fra min fortid er tæt på og ikke glemmes.
Glemsel vil være at lade dem genopstå.
- Så lad os åbne den. - Nej.
Måske bør vitale med Edward Walker.
- Han kan måske... - Han skjuler også noget.
Han skjuler sine følelser for dig.
Nogle gange gør vi ikke noget,
men andre ved, vi har lyst, så vi lader være.
Hvad er det for noget vrøvl?
Du skal ikke være bange. Der sker mig ikke noget.
Du minder mig om en hingsteplag nogle gange.
Hvorfor tror du, han har følelser for mig?
Han rører aldrig ved dig.
Man kan ikke flygte.
Goddag.
Jeg legede bare med Noah.
Den slyngel må have gemt sig i mit hus igen.
Huse er forbudt.
Det ved han godt.
Er du okay?
Vi passer børnene i aften, Kitty og jeg. Jeg bør hjælpe hende. Hav det godt.
Jeg hørte mine forældre tale om dig.
Jeg ved, du anmoder om at rejse til byerne.
Det er ædelmodigt, men jeg synes ikke, det er rigtigt.
Er du ikke gal over, du ikke kan se?
Jeg kan se verden, Lucius Hunt.
Bare ikke på samme måde som dig.
Hvad med Noah?
Tænk, hvis der findes medicin, der kan hjælpe Noah til at blive rolig og lære?
Kan vi holde op med at tale om det? Jeg får ondt i maven.
Kitty skal giftes.
Hun er forelsket igen i Christop Crane.
Du synes, det er et sært valg, ikke?
Han sætter sig måske ikke ned af frygt for at krølle skjorten.
Men der er noget dannet over ham,
og han holder meget af min søster.
Jeg synes, Kitty er heldig.
Jeg er også heldig.
Min ældste søster er nu forlovet.
Jeg kan frit modtage tilbud fra enhver...
...der kunne være interesseret.
Jeg fik dig. Gider du hente et tæppe til mig?
Har du set Noah?
Lucius?
Skynd jer ned i kælderen!
- De kommer. - Luk døren.
- Noah, kom indenfor. - Kom så indenfor.
Ind med jer, alle sammen.
- De kommer. Kom ind. - Lad os lukke døren.
- Lucius går udenfor. - De kommer.
Han er i sikkerhed indenfor. Kom ind og luk døren.
Han kommer for at sikre sig, vi er i sikkerhed.
Ivy, kom nu.
- Kom nu. - Nej.
Luk dem ikke ind.
Kom så.
Ud fra mærkerne, vi fandt på vores huse i morges,
føler jeg, at de advarede os.
De opførte sig, som om de følte sig truet.
Væsnerne har aldrig angrebet os uden grund.
Er der nogen, der ved, hvorfor dette har fundet sted.
Hvem har skrevet dette brev?
"Vær venlig at læse højt, så alle kan høre."
"Jeg har forvoldt denne byrde."
"I forgårs gik jeg over den forbudte grænse og ind i Covington Woods
og blev set af dem, vi aldrig taler om."
"Jeg er virkelig ked af det."
"Jeg har bragt skam over mig selv og min familie."
"Jeg beder til, mine handlinger ikke volder yderligere smerte."
"Med stor bedrøvelse, Lucius Hunt."
Får han ballade?
Frygt ikke.
Du er frygtløs på en måde, jeg aldrig vil kende til.
Vi er taknemmelige for den tid, vi har fået tildelt.
Jeg havde en storesøster.
Mrs Clack, du har holdt hemmeligheder.
Kitty minder mig sådan om hende.
Hvordan var hun?
Fræk.
Og vi skændtes konstant.
Hvad hed hun?
Hvorfor kom hun ikke med til Covington Woods?
Min søster oplevede ikke sin 23. fødselsdag.
En gruppe mænd dræbte hende i en gyde bag vores hjem.
Vær venlig at rejse jer.
Hun krøller ikke min skjorte sådan, vel?
Mange velsignelser på denne frydefulde dag.
En sjælden og vidunderlig ceremoni, ikke?
Pragtfuld.
Jeg så din hånd gå op til dine øjne mere end en gang.
Det må have været noget støv.
Mr Walker.
Tal højere.
- De er i landsbyen. - Hvad?
De har efterladt flere advarsler.
De beder os om at rejse.
Det kan ikke være sandt.
En af dem så os.
Den forsvandt i mørket.
Er I sikre?
Kan I drenge blive her hos Ivy?
Hun fortæller jer nogle sjove historier og får jer snart til at grine.
Vi går sammen.
Husdyr er blevet taget og flået.
Huderne og fjerene mangler.
Der er mærker på døren, hvor den blev åbnet.
Mærkerne sidder højt oppe.
Prærieulve kan ikke nå så højt.
Ældsterådet afholder en forespørgsel i morgen.
Hver indbygger skal afhøres i mødesalen.
For at se, hvordan grænsen blev brudt?
Ja.
Det er koldt udenfor.
Du burde gå indenfor.
Hvorfor sidder du på verandaen?
Det er farligt.
Der er andre verandaer.
Synes du, jeg er en vildkat?
Jeg længes efter at gøre drenge-ting,
ligesom den leg drengene leger på træstubben.
De vender ryggen til skoven
og ser hvor længe, de kan vente, før de bliver bange.
Det er så spændende.
Jeg forstår, at du har rekorden.
De siger, den aldrig bliver slået.
Det er kun børnelege.
Hvordan kan det være, du er modig, når resten af os ryster i bukserne?
Jeg er ikke bekymret over, hvad der vil ske,
kun over, hvad der må gøres.
- Hvordan vidste du, jeg var her? - Jeg så dig gennem vinduet.
Nej-
Jeg fortæller dig ikke din farve.
Hold op med at spørge.
Når vi er gift, vil du så danse med mig?
Jeg holder meget af at danse.
Hvorfor kan du ikke sige, hvad du tænker på?
Hvorfor kan du ikke holde op med at sige, hvad du tænker på?
Hvorfor må du føre an, når jeg gerne vil?
Hvis jeg vil danse, så beder jeg dig om det.
Hvis jeg vil tale, så åbner jeg munden og taler.
Alle plager mig altid om at tale mere.
Hvorfor? Hvad nytter det at fortælle dig, jeg tænker på dig, fra jeg vågner?
Hvad nytter det at sige, at jeg sommetider ikke kan tænke klart
eller udføre mit arbejde ordentligt?
Hvad kan der opnås ved, at jeg fortæller dig,
at jeg kun føler frygt som andre, når jeg tror, du er i fare?
Det er derfor, jeg sidder på verandaen, Ivy Walker.
Jeg frygter for din sikkerhed før andres.
Og. ja,
jeg vil danse med dig på vores bryllupsaften.
Jeg hentede mad i lagerskuret to gange under bryllupsceremonien.
Var husdyrene i live på det tidspunkt?
Ja, mrs Hunt. Alt var, som det skulle være.
Tak, Beatrice.
Om forladelse.
Er det sandt med Lucius og Ivy?
Rygterne svirrer over hele landsbyen.
De fortalte os om deres hensigter tidligt i morges.
Det er utroligt at se, hvilke to mennesker kærligheden vælger at forenes.
Den følger ingen regler.
Jeg ville tale med dig først.
Jeg ønsker ikke, du må nogen måde skal være ked af det.
Jeg elsker dig højt.
Jeg vil ikke have, du skal være ked af det angående Lucius.
At give afkald på en kærlighed til fordel for en anden er ikke rigtigt.
Intet, du gør, vil få mig til at give afkald på min kærlighed til dig.
Jeg elsker også dig højt.
Må Gud velsigne jer og jeres liv sammen.
Hvad er der sket?
Er det om Ivy og mig?
Jeg ved, du holder meget af hende.
Og jeg ved, hun holder meget af dig.
Der findes forskellige former for kærlighed.
Du kommer for sent til mødesalen.
Skal din far følge dig derhen?
Den onde farve.
Mor.
- Om forladelse. - Hvad er der?
Der er sket en ulykke.
Noah Percy blev fundet med blod på tøjet og på hænderne.
Blodet var ikke hans. Han vil ikke sige, hvis det er.
Du gode gud.
Er der nogen sårede herinde?
Er nogen kommet til skade i dette hjem?
Er der nogen herinde?
Er nogen kommet til skade i dette hus?
22, 23, 24...
31, 32, 33...
Lucius?
Svar mig nu!
Mr Walker.
Far.
Jeg kan ikke se hans farve.
Gå væk.
Tag hende.
Han har lidt meget.
Han kan dø, hvornår det skal være.
Jeg beder jer bede for ham og sende ham gode tanker.
Han vil høre dem.
Vend dig om.
Jeg er forelsket.
Det ved jeg.
Han er forelsket i mig.
Det ved jeg.
Hvis han dør,
vil alt, jeg anser for liv, dø sammen med ham.
Jeg beder om tilladelse til at rejse gennem Covington Woods
og tage til byerne
for at hente medicin,
der måske kan redde Lucius Hunt.
Du er min far.
Jeg vil altid lytte til dig.
Jeg stoler på din beslutning.
Jeg har gjort, hvad jeg kan for at stoppe blødningerne. Det er betændt.
Hvad kan der gøres for at behandle ham?
Vi kan kun bede.
Hvis der ingen begrænsninger var, hvad så?
Hvad beder du mig om?
Kan der overhovedet gøres noget for at behandle drengen?
Jeg beder dig, Victor. Vil du venligst besvare mit spørgsmål?
Hvis infektionen holdes i skak, så overlever han måske.
Jeg bliver nødt til at sige det.
Du har en rastløs sjæl.
Jeg ved, hvad du overvejer.
Du overvejer at tage til byerne.
Sig, jeg tager fejl.
Du har svoret, Edward, som resten af os, aldrig at vende tilbage.
Det er en smertelig aftale, men alt godt kræver et offer.
Det er dine ord. Du kan ikke bryde eden. Den er hellig.
Det er en forbrydelse, det, der skete med Lucius.
Du har aflagt eden.
Dig og resten af ældsterådet. Hører du efter?
Du har aflagt eden.
Da jeg hørte, at min datters syn endelig havde svigtet hende,
og at hun altid ville være blind, sad jeg i netop den stol.
Jeg var så flov.
Hvad ved du om din bedstefar?
Han var den rigeste mand i byerne.
Det var han. Han havde en særlig evne.
Han kunne på mindre end 14 dage forvandle 1 dollar til fem.
Du ved intet om penge. Det er ikke en del af vores liv her.
Penge kan være en forfærdelig ting.
Det kan formørke mænds hjerter - gode mænds hjerter. Det kunne far ikke se.
Trods hans særlige evner var han en dårlig menneskekender.
Din bedstefar var en god mand. Hans latter kunne høres langt hjemmefra.
Han plejede at holde min hånd, som jeg holder din.
Han gav mig styrke og viste mig kærlighed
og bad mig lede, når andre kun vil følge.
Din bedstefar døde, mens han sov.
En mand satte en pistol til hans hoved og skød ham, mens han drømte.
Jeg siger det, så du vil forstå nogle af grundene til mine handlinger
og andres handlinger.
Du er stærk, Ivy. Du leder, når andre vil følge.
Du ser lys, hvor der kun findes mørke.
Jeg stoler på dig.
Jeg stoler på dig mere end nogen anden.
Tak, far.
Ivy, ved du, hvor du er?
Ved det gamle skur, der ikke må benyttes.
- Ivy. - Ja, far?
Gør dit bedste for ikke at skrige.
Hvad?
Jeg tager af sted for at hente medicin til dig.
Jeg havde svært ved at slippe væk.
Hvad foregår der?
Ivy har bedt om
at tage til byen efter medicin.
Christop.
Du behøver ikke være bange.
Vi har de magiske sten.
De passer på os.
Hvorfor har vi ikke hørt om stenene før?
Christop, kom nu. Gå ikke.
Det er ikke noget at være bange for.
Hvorfor går I så med kåben i den sikre farve?
Vi tænder fakler.
Det er ikke farligt.
Det er forbudt.
Der er noget i skoven.
Det får min mave til at snøre sig sammen.
Der sker dig ikke noget.
De vil ikke gøre dig fortræd, fordi du er blind.
De forbarmer sig over dig, som de forbarmede sig over Noah,
da han vovede sig ind i skoven.
De dræber mig, Ivy.
Jeg kan ikke blive.
Du kan klare dig bedre i skoven end de fleste drenge. Det siger alle.
Det er min byrde, Finton.
- Du må gerne gå. - Kom med mig.
Gør dit bedste for ikke at skrige.
Der er en mærkelig lugt.
Det er foran dig.
Hvad er det?
Det kan jeg ikke forklare med ord.
Blot nogle få skridt.
- Dem, vi aldrig taler om. - Vær ikke bange.
Det er kun bedrag.
Vær ikke bange.
Der gik rygter om væsner i skoven.
Det står i en af historiebøgerne, jeg brugte i undervisningen i byerne.
Skrigene fra skoven?
Vi skabte de lyde.
Kødceremonien?
Vi fjerner det selv. En fra ældsterådet bliver altid udnævnt.
Øvelserne - er det også bedrag?
Vi vil ikke have, at nogen tog indtil byerne, Ivy.
Hvad med dyrene - dem, der blev flået?
- Er ældsterådet også ansvarlig for det? - Jeg mener, en af dem er ansvarlig.
Det vil ikke ske igen.
Der er ingen i den her landsby, som ikke har mistet nogen,
som ikke har lidt så stort et tab, at de stillede spørgsmål ved selve livet.
Det er et mørke, jeg ville ønske, du aldrig ville opleve.
Tilgiv os vores tåbelige løgne, Ivy. De skulle ikke gøre fortræd.
Jeg har ondt af dig, far.
Af hele ældsterådet.
På papiret står nedskrevet noget medicin.
Det er almindeligt i byerne. Du får to ledsagere.
Følg lyden af bækken.
Efter en halv dagsrejse når du til en skjult vej.
Ved den skjulte vej venter de to ledsagere, mens du fortsætter.
Du alene skal følge vejen
og forlade Covington Woods.
Du må ikke fortælle nogen i byerne, hvor vi er,
og du skal skynde dig tilbage.
Jeg kan ikke tage med dig.
Du gav dit hjerte til denne dreng.
Han har brug for hjælp.
Er du parat til at påtage dig denne byrde,
som med rette er din og din alene?
Jeg laver friske forbindinger til Lucius. Han trænger til dem.
Alice, jeg har sendt bud efter hjælp.
Jeg har sendt Ivy til byerne.
Det kan du ikke.
Det er alt, jeg kan give dig.
Jeg accepterer.
- Hvad har du gjort? - Han er offer for en forbrydelse.
Vi var enige om aldrig at vende tilbage. Aldrig.
Hvorfor rejste vi?
Lad os ikke glemme, det var i håb om noget godt og rigtigt.
Du bør ikke tage beslutninger uden os.
- Du er gået for vidt. - Jeg er skyldig, Robert.
Jeg tog en beslutning med hjertet. Jeg kan ikke se nogen i øjnene
og se det samme blik, jeg ser hos August uden retfærdiggørelse.
Det gør for ondt. Jeg kan ikke bære det.
Du har bragt alt, vi har skabt, i fare.
Hvem, tror du, vil føre stedet her videre, dette liv?
Planlægger du at leve evigt?
Det er hos dem, vores fremtid ligger.
Det er med Ivy og Lucius, denne levemåde vil fortsætte.
Ja, jeg har taget en chance. Jeg håber, jeg kan risikere altfor en retfærdig sag.
Hvis vi ikke havde taget beslutningen, så kan vi ikke længere kalde os uskyldige.
Når alt kommer til alt, er det det, vi har beskyttet her - uskyldighed.
Det er jeg ikke klar til at give afkald på.
Lad hende rejse.
Hvis det ender, så ender det.
Vi kan gå mod håbet. Det er det smukke ved dette sted.
Vi må ikke flygte fra hjertesorg.
Min bror blev dræbt i byerne. Resten af min familie døde her.
Hjertesorg hører livet til. Det ved vi nu.
Ivy løber mod håbet. Lad hende løbe.
Hvis dette sted er værdigt, så har hendes rejse været en succes.
Hvordan kunne du sende hende?
Hun er blind.
Hun er bedre egnet end de fleste her i landsbyen,
og kærligheden leder hende.
Verden skælver for kærlighed.
Det knæler foran den i ærefrygt.
Hele verden at se
Se dig omkring og Opdag
Hvordan skyggerne kommer og går
Hvordan vinden rusker i træerne
Hvordan blomsterne gror
Sov, min skat
Sov sødt, mit barn
Der gik rygter om væsner i skoven.
Det står i en historiebog, jeg brugte i undervisningen i byerne.
Det er ikke sandt.
- Åh, gud. Hvad er der sket? - Hvad er der sket?
Hvor er han?
Han fandt en af dragterne, vi opbevarer under gulvbrædderne.
Åh, gud.
Dyrene.
Hans vilje til at leve er meget stærk.
En halv dagsrejse fører dig til en skjult vej.
Du alene skal følge vejen
og forlade Covington Woods.
Du må ikke fortælle nogen i byerne, hvor vi er,
og du skal skynde dig tilbage.
Min søster oplevede ikke sin 23. fødselsdag.
En gruppe mænd voldtog og dræbte hende.
De smed hende i en affaldscontainer
tre husblokke fra vores lejlighed.
Min bror arbejdede på en skadestue i centrum.
En narkoman kom ind med et såret ribben.
RÅDGIVNINGSCENTER
Min bror prøvede at forbinde såret.
Han trak en pistol frem fra jakken,
og så skød han min bror gennem hans venstre øje.
Min mand, Michael, tog i supermarkedet,
kvarter over ni om morgenen.
Han blev fundet uden penge og tøj
i East River tre dage senere.
Min far blev skudt af sin kompagnon,
som bagefter hængte sig i min fars skab.
De havde skændtes over penge.
Jeg er professor.
Jeg underviser i amerikansk historie ved University of Pennsylvania.
Jeg har en idé, som jeg gerne vil tale med jer om.
Jeg har fundet en pige. Jeg undersøger det.
WALKER VILDTRESERVAT
Du må ikke gå derind.
Gå venligst tilbage til din bil.
Hvad var det for en lyd?
Hvad laver du herude? Hvordan er du kommet hertil?
Kommer du fra byerne?
Hvor kommer du fra?
Skoven.
Kom du fra skoven?
Derinde?
Vil du hjælpe mig?
Jeg skal finde en læge. Jeg skal have fat i de her ting. Vi må skynde os.
Hør, frue.
Jeg skal bare...
Er nogen kommet til skade?
Jeg beder dig, sir. Vi må skynde os.
- Bor du derinde? - Ja, sir.
- Hvad hedder du? - Kevin.
Du lyder venlig.
Det forventede jeg ikke.
Der ligger vagthytter hver 16. kilometer rundt om hegnet.
Vi har et medicinlager i tilfælde af dyrebid eller lignede skader.
Kan du få fat de ting, der står på papiret?
- Du må vente her. - Jeg beder dig, sir.
Tag venligst imod dette som betaling.
Vent, du snyder mig ikke, vel?
Det forstår jeg ikke.
Hvad hedder du?
Ivy Elizabeth Walker.
Hvad var der med pigen? Jeg prøvede at få fat i dig. Du svarede ikke.
Det var bare nogle teenagere. De var faret vild.
Må jeg give dig et godt råd? Begynd ikke at tale med dem.
Begynder man at tale, drejer det sig om, hvordan nogen betaler for os alle,
og at ingen har lov til at gå derind og forstyrre dyrereservatet.
Folk bliver nysgerrige.
Det er et let job, Kevin. Oprethold og beskyt grænsen. Det er alt.
For nogle år siden stod der i avisen, at nogle fra regeringen blev betalt for
at sørge for, at fly ikke fløj ind over området.
Den periode fandt jeg meget stressende.
Skab ikke nogle problemer for mig.
Begynd ikke at tale med dem.
KUN TIL MEDICINSK BRUG
Jay, hvor er stigen?
Jeg skal reparere et skilt.
Den er ude bagved.
VAGTSELSKAB
Ivy er vendt tilbage med medicin.
Hun blev angrebet af et væsen og dræbte det.
Vi finder ham.
Vi giver ham en anstændig begravelse.
Vi fortæller de andre,
at han blev dræbt af væsnerne.
Jeres søn har virkeliggjort vores historier.
Noah har givet os en chance for at videreføre dette sted,
hvis det er noget, vi stadig har lyst til.
Jeg er tilbage, Lucius.